Noam Chomsky betraktas allmänt som den mest inflytelserika intellektuella personen i vår tid.
I denna film som spelats in i över fyra år får vi hans sista dokumentärintervjuer i lång form.
Under den stora depressionen, som jag är tillräckligt gammal för att komma ihåg, fanns det--
och mestadels av min familj var arbetslös arbetarklass
Vi hade det dåligt.
Mycket sämre subjektivt än idag.
Men det fanns en förväntan att det skulle bli bättre.
Det fanns en känsla av hoppfullhet.
Det finns inte idag.
Ojämlikhet idag är utan motstycke.
Om du tittar på ojämlikhet är det som dom värsta perioderna i amerikansk historia.
Ojämlikheten kommer ifrån den extrema rikedomen i en liten skara av befolkningen.
En bråkdel av en procent.
Det var perioder som den förgyllda åldern på 20-talet
och det rytande 90-talet och så vidare,
när en situation uppstod som liknar denna.
Den här perioden är extrem
för om du tittar på hur rikedom är fördelad,
ser du att ojämlikheten kommer ifrån superrikedom.
Bokstavligen, översta 1/10-del av en procent är enormt rika.
Inte nog med att det är extremt orättvist i sig,
ojämlikhet har oerhört negativa konsekvenser på samhället som helhet.
För det faktum att ojämlikhet existerar har en korrosiv, skadande effekt på demokratin.
Du började här med att tala om den amerikanska drömmen.
En del av den amerikanska drömmen är klassmobilitet.
Du föds fattig. Du jobbar hårt. Du blir rik.
Det var möjligt för en arbetare att få ett bra jobb, köpa ett hus,
skaffa en bil, låta barnen gå till skolan.
Allt har kollapsat.
Rekviem för den amerikanska drömmen
Föreställ dig själv i perspektiv utifrån, tittandes ifrån Mars.
Vad ser du?
I USA finns det uttryckta värden som demokrati.
I en demokrati har allmän opinion någon slags påverkan på politik.
Sedan utför regeringen politiken som är bestämd av befolkningen.
Det är vad demokrati innebär.
Det är viktigt att förstå att de privilegierade och mäktiga
har aldrig gillat demokrati och av väldigt bra anledningar.
Demokrati sätter makten i händerna på gemene man
och tar det ifrån dom.
Det är som en princip för att koncentrera rikedom och makt.
De 10 principerna för koncentration av rikedom och makt
Koncentration av rikedom ger koncentration av makt.
Speciellt eftersom kostnaden för valkampanjer stiger kraftigt,
vilket tvingar de politiska partierna i famnen på stora företag
och denna politiska makt leder snabbt till lagstiftning
vilket ökar koncentrationen av rikedom.
Ekonomisk politik som skattepolitik, avreglering,
regler för företagsstyrning och en hel del andra åtgärder,
politiska åtgärder designade att öka koncentrationen av pengar och makt,
leder i sin tur till mer politisk makt att göra samma sak.
Och det är vad vi har sett.
Så vi har en pågående negativ spiral.
Faktum är att det är så traditionellt att det var beskrivet av Adam Smith 1776.
När man läser den kända "Nationernas välstånd"
Han säger att i England är huvudarkitekterna av politiken
är de som äger samhället.
På hans tid, handlare och tillverkare.
Dom ser till att deras intressen är väl ombesörjda,
oavsett hur smärtsam effekten blir på resten av befolkningen i England eller andra.
Nuförtiden är det inte handlare och tillverkare,
utan finansiella institutioner och multinationella storföretag.
Personerna som Adam Smith kallade för "mänsklighetens mästare",
och dom följer den vidriga maximen "Allt för oss och inget för någon annan".
Dom kommer bara att jobba för politik som gynnar dom och skadar alla andra.
Och i avsaknaden av en reaktion ifrån gemene man så är det vad man kan förvänta sig.
Princip 1: Reducera demokrati
Rakt igenom amerikanska historien har det varit en pågående konflikt
mellan krav på mer frihet och demokrati som kommer nerifrån,
och försök av eliten att kontrollera och dominera uppifrån.
Det går ända tillbaka till grundandet av landet.
James Madison, den huvudsaklige utformaren,
som var minst lika stor anhängare av demokrati som någon annan på den tiden,
trots det kände att USA:s system skulle designas, och med hans initiativ så blev det designat,
så att makt skulle hamna hos de rika.
Eftersom de rika är de mer ansvarsfulla i samhället.
Och därför byggdes strukturen i det formella konstitutionella systemet
så att mest makt hamnade i senaten.
Kom ihåg att senaten inte var vald på den tiden.
Den var vald ur skaran av de rika.
Män, som Madison sa, "har sympati för fastighetsägare och deras rättigheter".
Läs debatterna på det konstitutionella konventet:
Madison sade "den huvudsakliga angelägenheten för samhället måste vara
att försvara den rika minoriteten mot majoriteten." Han argumenterade:
"Anta att alla hade möjligheten att rösta fritt.
Han sa, "den fattiga majoriteten kommer att gadda ihop sig
och ta egendomarna ifrån de rika."
Och han sa att det uppenbarligen skulle vara orättvist, så det kan vi inte ha.
Därför måste det konstitutionella systemet förhindra demokrati.
Det är intressant att nämna att denna debatt har en gammal tradition.
Den fanns ända sedan den första stora boken på politiska system: Aristoteles "Politik".
Han sa: "av alla system är demokrati det bästa"
men sedan pekar han ut exakt samma problem som Madison pekade på.
Om Atens var en demokrati för fria män,
skulle dom fattiga gadda ihop sig och ta de rikas egendomar.
Dom hade samma dilemma men helt olika lösningar.
Aristoteles föreslog vad vi skulle kalla för en välfärdsstat.
Han sa "försök att minska ojämlikhet".
Samma problem, helt olika lösningar.
Ena är att reducera ojämlikhet och du kommer inte ha ett problem.
Den andra är reducera demokrati.
Om du tittar på USA:s historia
så är det en konstant kamp mellan dessa två tendenser.
En demokratiserande tendens som mestadels kommer från befolkningen,
där du har den här pågående konstanta kampen, perioder av regression, perioder av framsteg.
1960-talet var en period av anmärkningsvärd demokratisering.
Delar av befolkningen som vanligtvis var passiv och apatisk
började organisera och aktivera sig. Började ställa krav.
Dom blev mer och mer involverade i beslutsfattande, aktivism och så vidare,
och det förändrade medvetandet på många sätt.
Minoriteters rättigheter: "Om demokrati innebär frihet, varför är inte folket fritt?
Om demokrati innebär rättvisa, varför har vi inte rättvisa?
Om demokrati innebär jämlikhet, varför har vi inte jämlikhet?"
Kvinnors rättigheter: "Det här inhumana systemet som utnyttjar kommer att förändras,
men endast om tvingar det att förändras, och tvingar det tillsammans."
Oro över klimatet: "En unik dag i amerikans historia går mot sitt slut,
En dag åsidosatt för mänsklighetens önskan om att hitta vägen för sin egen överlevnad."
Motstånd mot våld: "Jag säger till dom som kritiserar oss för stridbarheten i vår meningsskiljaktighet
att om dom är seriösa om lag och ordning,
borde dom först ge det åt det vietnamesiska folket,
för våra egna mörkhyade och för våra egna fattiga."
Oro över andra människor: "En dag måste måste vi ställa oss frågan,
varför finns det 40 miljoner fattiga i Amerika?
När du börjar ställa den frågan,
ställer du en fråga om vårt ekonomiska system,
om den övergripande fördelningen av rikedom,
frågan om en omstrukturering av hela det amerikanska samhället."
Dessa har alla en civiliserande effekt
och det orsakade stor rädsla.
Jag förväntade mig inte kraften--
Jag borde ha, men jag förväntade mig inte kraften i reaktionen
till de civiliserande effekterna av 60-talet.
Jag förväntade mig inte styrkan i reaktionen till det.
Bakslaget.
Princip 2: Forma ideologi
Det har varit en enorm koncentrerad, koordinerad
attack ifrån storföretag som började på 70-talet
för att försöka slå tillbaka de egalitära krafterna som pågick under Nixon-åren.
I den politiska högern kan man se det i den kända Powell-promemorian
som skickades till handelskammaren, storföretagens lobby,
av den senare högsta domstolsdomaren Powell
där han varnade dom att storföretagen håller på att förlora kontroll över samhället
och att något måste göras för att motverka dessa krafter.
Så klart formulerade han det i termer av försvar,
"försvara oss emot en utomstående kraft"
Det är en uppmaning till storföretag att använda sin kontroll över tillgångar
för att sjösätta en stor offensiv för att slå tillbaka den demokratiserande vågen.
På vänstersidan försiggår något liknande.
Den första stora rapporten ifrån Trilaterala Kommissionen
är brydd över det här. Det kallades "demokratins kris".
Trilaterala Kommissionen är vänster internationalister.
Deras inriktning visas i det faktum
att dom i princip tillsatte Carter administrationen.
Dom var också bestörta av de demokratiserande tendenserna under 60-talet,
och tänkte: "vi måste reagera på det".
Dom var oroade över att det utvecklades ett "överflöd av demokrati".
Tidigare passiva och lydiga delar av befolkningen,
vad som ibland kallades för "special-intressena",
höll på att börja organisera sig och delta i den politiska arenan,
och dom sa att "det påtvingar för mycket tryck på staten".
"Den kan inte hantera allt detta tryck."
Därför måste dom återgå till passivitet och bli avpolitiserade.
Dom var särskilt oroade över vad som höll på att hända med unga.
"De unga håller på att bli för fria och för självständiga".
Vi använder inte våld. Om det förkommer våld så är det på grund av polisen.
Dom formulerade det så att detta var ett misslyckande av skolorna, universiteten, kyrkorna,
institutionerna ansvariga för "indoktrineringen av de unga". Deras ord, inte mina.
Om du tittar på deras studie så finns det ett intresse som dom aldrig nämner:
Privata företag. Och det är rimligt, dom är inte special-intresset;
dom är det nationella intresset, per definition. Så dom är okej.
Det är tillåtet för dom att ha lobbyister, köpa valkampanjer,
tillsätta regeringar, fatta beslut, det är okej.
Men det är resten, special-intresset, befolkningen, Som måste förtryckas.
Där har vi spektrumet. Det är den ideologiska nivån av bakslaget.
Men det stora bakslaget, som gick parallellt med det här
var bara att designa om ekonomin.
Princip 3: Designa om ekonomin
Sedan 1970-talet har det pågått en samordnad ansträngning av mänsklighetens mästare,
ägarna av samhället,
att förändra ekonomin i två fundamentala avseenden.
Först, att förstärka rollen för finansiella institutioner,
banker, investmentbolag, försäkringsbolag och så vidare.
Vid 2007, precis innan den senaste kraschen,
hade dom bokstavligen 40% av alla vinster i företag,
långt mer än vad det varit i det förflutna.
På 1950-talet, likt många år innan det,
var USA:s ekonomi baserad mestadels på produktion.
USA var ett centrum när det kom till tillverkning i hela världen.
Finansiella institutioner brukade vara en ganska liten del av ekonomin
och deras uppgifter var att fördela tillgångar som sparande i bank för att producera aktivitet.
"Banken har alltid en reserv av pengar mottagen från aktieägare och sparare.
Med hjälp av denna tillgång till pengar kan banken skapa kredit.
Utöver att tillhandahålla ett säkert sätt att spara pengar,
kan en bank tjäna ett samhälle genom att tillhanda lån för många ändamål.
För att en tillverkare ska kunna betala sina anställda under en period av låga försäljningar,
för en handlare till att utvidga och bygga om sin affär,
och för många andra goda anledningar till varför folk alltid kan behöva lite mer pengar
än vad dom omedelbart har tillgång till."
Det är ett bidrag till ekonomin.
Ett regelverk etablerades.
Banker reglerades.
Kommersiella och investmentbanker separerades,
vilket drog tillbaka deras riskfyllda investeringspraxis som kunde skada privatpersoner.
Kom ihåg att under denna tid av reglering förekom det inga finanskriser.
Under 1970-talet så förändrades det.
Flödet av spekulativt kapital började öka enormt. En astronomisk ökning.
Enorma förändringar i den finansiella sektorn
från traditionella banker till riskfyllda investmentbanker,
komplexa finansiella institutioner, pengamanipulation och så vidare.
Successivt handlar affärerna i landet inte längre om produktion, åtminstone inte här.
De huvudsakliga affärerna är affärer. Man kan till och med se det i val av direktörer.
En direktör på ett storföretag i Amerika på 50 och 60-talet
var väldigt sannolikt en ingenjör, någon som examinerats ifrån ett ställe som MIT,
kanske industriell ledning.
På senare tid är direktörerna och de i toppen
personer ifrån handelshögskolor som lärt sig finansiella trick av olika slag.
På 1970-talet kunde, låt säga General Electric, göra mer vinst
genom att spela med pengar än att producera något i USA.
Man måste komma ihåg att General Electric är mestadels en finansiell institution idag.
Hälften av vinsten kommer ifrån att bara flytta runt pengar på komplicerade sätt
och det är väldigt oklart om dom tillför något värde alls till ekonomin.
Det kallas för "finansialisering" av ekonomin.
Hand i hand med det kommer "off-shoring" av produktion.
Handelssystemet blev rekonstruerat med en väldigt specifik design som sätter
arbetare i konkurrens emot varandra över hela världen
och det har lett till en minskning av lönen för arbetarna.
Det är särskilt tydligt i USA men det händer världen över.
Det betyder att en amerikansk arbetare tävlar mot en super exploaterad arbetare i Kina.
Under tiden är högt betalda yrkesverksamma försvarade.
Dom sätts inte i konkurrens gentemot resten av världen. Långt ifrån.
Och såklart, kapital kan röra sig fritt. Arbetare kan inte röra sig fritt men kapital kan.
Låt oss gå tillbaka till klassiker som Adam Smith. Som han pekade ut är fritt omlopp av arbete
grunden i alla frihandelssystem, men arbetare sitter i princip fast.
De rika och privilegierade är skyddade, så du får uppenbara konsekvenser.
Dom är erkända, och faktiskt, hyllade.
Politiken är designad för att öka osäkerheten. När Alan Greenspan vittnade i kongressen,
förklarade han att hans framgång i att sköta ekonomin
ligger i vad han kallar för "ökad osäkerhet för arbetare".
"En begränsning för kompensationsökning har varit uppenbar ett par år nu,
men som jag pekade på i mitt vittnesmål förra månaden,
tror jag att osäkra anställningar har spelat den dominanta rollen."
Håll arbetare osäkra och dom kommer att vara under kontroll.
Dom kommer inte att fråga efter anständiga löner eller anständiga arbetsförhållanden
eller möjligheten för fri association, att få organisera sig i fack.
För mänsklighetens mästare är detta alldeles okej, dom gör sina vinster,
men för befolkningen är det förödande.
Dessa två processer, finansialisering och off-shoring
är del i vad som ledde till den onda spiralen
av koncentration av rikedom och koncentration av makt.
"Jag är Noam Chomsky och jag är en del av fakulteten här på MIT,
och jag har blivit mer och mer involverad i anti-krig aktiviteter de senaste åren."
Noam Chomsky har gjort sig känd internationellt i två avseenden.
Den mest kända är som en av ledarna av amerikanskt motstånd till Vietnamkriget.
Den andra är som en professor i lingvistik,
som, innan han var 40 år, hade transformerat hela hans område.
Du är associerad med den nya vänster, vad det nu är.
Du har definitivt varit en aktivist såväl som en författare.
Professor Noam Chomsky
ligger högt upp på listan på över de halvt dussin hjältar för den nya vänstern.
Den platsen har han uppnått genom att anta, ett antal av orubbliga ställningstaganden
Där han går emot, åtminstone amerikansk utrikespolitik, om inte Amerika i sig.
Faktiskt är begreppet "anti-amerikansk" ganska intressant.
Det är faktiskt ett totalitärt begrepp. Det används inte i fria samhällen.
Om någon i Italien kritiserar Berlusconi
eller korruptionen i den Italienska staten så kallas dom inte för "anti-italiensk".
Om dom skulle bli kallade för "anti-italienska" skulle folk kollapsa i skratt
i gatorna i Rom eller Milan.
I totalitära stater används begreppet.
I Sovjetunionen kallades meningsmotståndare för anti-sovjetiska.
Det var den värsta anklagelsen.
I den Brasilianska militärdiktaturen kallades dom för anti-brasilianska.
Det är sant att i praktiskt taget alla samhällen, baktalas kritiker och behandlas illa.
Olika sätt beroende på hur samhället ser ut.
Som i Sovjetunionen skulle, låt säga, Václav Havel bli fängslad.
Samtidigt, i en stat som El Salvador som lystrar till USA
skulle hans motsvarigheter fått sina hjärnor utskjutna av USA-stödda terroriststyrkor.
I andra samhällen skulle dom bara fördömas och förtalas och så vidare.
I USA är ett att begreppen för attack att vara "anti-amerikansk".
Det finns några andra som "marxist". Det finns en hel hög med begrepp för attack.
Men i USA har du en väldigt hög grad av frihet.
Så om du blir förtalad av någon, vem bryr sig? Du fortsätter och gör ditt jobb i vilket fall.
Dessa koncept dyker bara upp i en kultur där, om du kritiserar
statlig makt, och med stat menar jag inte bara regering men statens storföretags makt.
Om du kritiserar koncentrerad makt så är du emot samhället. Du är emot folket.
Det är ganska anmärkningsvärt att det används i USA.
Så vitt jag vet är det det enda demokratiska samhälle det inte är förlöjligat.
Det är ett tecken på en elitkultur som är ganska ful.
Princip 4: Flytta bördan
Den amerikanska drömmen, som många ideal, var delvis symbolisk men delvis verklig.
1950 och 60-talet var det den största perioden av tillväxt i amerikansk ekonomisk historia.
Guldåldern.
Det var en ganska egalitär tillväxt.
Den lägsta femtedelen av befolkningen förbättrades ungefär lika snabbt som den övre femtedelen.
Och det fanns några åtgärder för en välfärdsstat,
som förbättrade livet avsevärt för befolkningen.
Det var möjligt, till exempel för en mörkhyad arbetare
att få ett anständigt jobb i en bilfabrik, köpa ett hus, skaffa en bil,
låta sina barn gå skola och så vidare.
Det samma gäller alla.
När USA var mestadels ett tillverkningscentrum,
var den tvungen att vara bekymrad över sina egna konsumenter... här.
Det är välkänt att Henry Ford höjde lönerna för sina arbetare så de skulle kunna köpa bilar.
När du förflyttar dig in i en internationell "plutonomi",
som bankerna tycker om att kalla det,
samlar den lilla procenten av världspopulationen på sig ökande rikedomar.
Vad som händer med amerikanska konsumenter blir mindre av ett bekymmer,
eftersom dom inte kommer att konsumera dina produkter i vilket fall i någon större omfattning.
Dina mål är vinst i nästa kvartal, även om det bygger på finansiell manipulation
höga löner, höga bonusar, producera utomlands om du behöver det,
Och producera för de förmögna klasserna här och deras motparter utomlands.
Vad händer med resten?
Det finns faktiskt ett begrepp som börjar användas för dom också.
Dom kallas för "prekariatet". Det prekära proletariatet.
Arbetarna i världen som lever i alltmer besvärliga och osäkra livssituationer.
Och det är relaterat till attityden gentemot landet som sådant.
Under den stora tillväxtperioden för ekonomin på 50 och 60-talet
men till och med tidigare än så var skatterna på de rika mycket högre.
Storföretag var beskattade mycket högre. Skatter på aktieutdelning var mycket högre.
Enkelt sagt, skatter på rikedom var mycket högre. Skattesystemet har blivit omskrivet,
så att de skatter som betalas av de rikaste är minskade
och det leder till att skattebördan på resten av befolkningen har ökat.
Förändringen handlar om att behålla skatterna bara på löner och konsumtion,
något som alla måste göra, men inte på saker som aktieutdelning som bara går till de rika.
Statistiken är ganska slående.
Det finns en ursäkt-- såklart, det finns alltid en ursäkt.
Ursäkten är i det här fallet att det ökar investeringar och skapar jobb,
men det finns inga bevis för det.
Om du vill öka investering, ge pengar till de fattiga och arbetarna.
Dom måste hålla sig vid liv, så dom spenderar deras intäkter.
Det stimulerar produktion, investeringar och leder till fler jobb och så vidare.
Om du är en ideolog för mästarna så har du an annan linje.
Och faktum är att nu är den nästan absurd.
Storföretagen har pengar som fullkomligen kommer ur deras fickor.
Faktum är att General Electric betalar noll i skatt och har enorma vinster.
Det tillåter dom att ta vinsten någon annanstans men inte betala skatt
och det här är vanligt.
Storföretagen i USA flyttade bördan att upprätthålla samhället till resten av befolkningen.
Princip 5: Attackera solidaritet
Solidaritet är ganska farligt.
Från mästarnas perspektiv så ska du bara ska bry dig om dig själv, inte om andra.
Det här är väldigt annorlunda från personer som Adam Smith som mästarna hävdar är deras hjälte,
vars hela hela ide om ekonomi baserade sig på principen om sympati.
Det är ett fundamentalt mänskligt drag men det måste drivas ut ifrån huvudet på folk.
Du måste följa den vidriga maximen "bry dig inte om andra".
Vilket är okej för de rika och mäktiga men förödande för alla andra.
Det har tagit mycket ansträngning
för att fördriva dessa grundläggande känslor ifrån huvudet på folk.
Och vi ser det idag i hur politik formas. Till exempel, attackerna på välfärden.
Välfärden är grundad på en princip. Det är principen om solidaritet.
Solidaritet, att bry sig om andra.
Välfärd betyder, "Jag betalar skatt på min lön...
så att änkan på andra sidan staden kan ha någonting att leva på."
En stor del av befolkningen behöver det för att överleva.
Det är ingen nytta för de rika och därför pågår det ett gemensamt försökt att förstöra det.
Ett av sättet är att ta bort finansieringen.
Vill du förstöra ett system? Först, ta bort finansieringen.
Då kommer det att sluta fungera. Folk kommer att bli arga och vilja ha något annat.
Det är en grundläggande teknik för att privatisera system.
Vi ser det i attackerna på offentlig skola. Den är baserad på principen om solidaritet.
Jag har inte längre några barn i skolan. Dom har vuxit upp.
Men principen om solidaritet säger att,
"jag betalar gladeligen skatt så att barnet på andra sidan gatan har råd att gå i skolan."
Det är en mänsklig reaktion. Det måste drivas ut från huvudet på folk.
"Jag har inga barn i skolan. Varför ska jag betala skatt? Privatisera det" och så vidare.
Det offentliga utbildningssystemet, ända ifrån dagis till högre utbildningar, är under attack.
Det är en av våra kronjuveler i det amerikanska samhället.
Om man går tillbaka till Guldåldern igen. Den stora tillväxtperioden under 50 och 60-talet.
En stor del av det är byggt på gratis offentlig utbildning.
En av resultaten av andra världskriget var G.I. Bill of Rights,
vilket gjorde det möjligt för veteraner, en stor del av befolkningen då, att gå collage.
Dom skulle annars inte haft möjligheten. Dom fick gratis utbildning.
"Där ett samhälle, en stat eller nation
som tappert investerar en ansenlig mängd av sina resurser i utbildning,
kommer investeringarna resultera i bättre näringsliv och högre livskvalitet."
USA var långt i framkant när det kom till att utveckla omfattande offentlig utbildning.
Nuförtiden, i mer än hälften av alla stater,
kommer den största delen av finansieringen för collage ifrån studieavgifter, inte från staten.
Det är en radikal förändring och det är en oerhörd börda för studenterna.
Det innebär att studenter som inte kommer ifrån rika familjer lämnar collage med stora skulder
och om du har stora skulder så är du fast.
Jag menar, du kanske ville bli en allmännyttig advokat,
men du måste börja företräda storföretagen för att kunna betala av skulderna
och när du väl är en del av kulturen så kommer du inte att lämna den igen.
Och så ser det ut överallt.
På 1950-talet var det ett mycket fattigare samhälle än idag,
men trots det kunde vi med lätthet hantera gratis högre utbildning åt alla.
Idag i ett mycket rikare samhället hävdar vi att vi inte har resurserna för det.
Det är vad som försiggår rakt framför våra ögon.
Det där är den generella attacken på de principer som,
inte bara är humana, utan även de fundament som vårt välstånd och hälsa i samhället vilar på.
Princip 6: Tillsätt lagstiftarna
Om du tittar över historiken över reglering av järnväg, finansiell sektor och så vidare,
ser du ganska ofta att det antingen är initierat av de ekonomiska
koncentrationer som blir reglerad av dom eller att reglerna stödjer dom.
Och anledningen är att dom vet att
förr eller senare kan dom ta över de som reglerar över dom.
Och det slutar med vad som kallas "fångad regelskrivare".
Affärsverksamheten som regleras är i kontroll över vad som regleras.
Bank lobbyister skriver lag som reglerar banker. Det går så långt.
Det har hänt hela vägen genom historien.
Det är en ganska naturlig tendens när du tittar på fördelningen av makt.
En sak som expanderade enormt under 70-talet är lobbyism,
och affärsvärlden mobiliserade hårt för att ta över lagstiftandet.
Affärsvärlden var ganska upprörda över framgångarna för välfärden på 60-talet,
särskilt de stiftade av Richard Nixon.
Det var inte allmänt känt men han var den sista "new deal" presidenten,
och dom såg på det som klassförräderi.
I Nixons administration fick vi lagstiftning för skydd av konsumenter,
säkerhet och hälsa på arbetsplatsen,
miljömyndigheten.
Näringslivet gillade det inte, naturligtvis.
Dom gillade inte de höga skatterna. Dom gillade inte reglerna på deras verksamheter
och dom började koordinera försök att komma undan det.
Lobbyism ökade kraftigt. Avreglering började med en iver.
Det fanns inga finansiella krascher på 50 och 60-talet,
eftersom den reglerande apparaten av "the new deal" fortfarande var kvar.
Allt eftersom att den började tas bort på grund av affärs- och politiskt tryck,
fick vi fler och fler krascher.
Och det fortsätter rakt genom åren.
På 70-talet börjar det. På 80-talet tar det fart på riktigt.
"Kongressen vart ombedd att bevilja ett federalt lån till bilföretaget
för upp till dryga 10 miljarder kronor."
Allt det här är ganska säkert
så länge du vet att staten kommer till din undsättning.
Ta Reagan till exempel. Istället för att låta dom betala kostnaden,
gav Reagan räddningspaket till banker som Continental Illinois,
det största räddningspaketet i USA:s historia vid den tiden.
Han avslutade sin mandatperiod med en enorm finansiell kris, spar och lånkrisen,
och staten gick in och gav dom ett räddningspaket.
"President Bush skrev under idag på 2,5 biljoner kronor för spar och lån räddningspaketet."
1999, blev en lag uppriven som separerade kommersiella banker från investmentbanker.
Sen kommer Bush och Obama räddningspaketet.
"Bear Sterns springer till riksbanken för att hålla sig vid liv--"
"President Bush försvarade idag beslutet att ge ett räddningspaket åt Citygroup."
"Fannie Mae och Freddie Mac har frågat efter totalt dryg 25 miljarder kronor mer.
Fler räddningspaket kan komma vilket signalerar mer problem för USA:s ekonomi."
Och dom bygger nu upp mot nästa.
Varje gång är det skattebetalarna som som får rädda dom som skapade krisen,
vilket allt oftare är de största finansiella institutionerna.
I en kapitalistisk ekonomi göra man inte så.
Det skulle eliminera de investerare som gjorde riskfyllda investeringar.
Men de rika och mäktiga vill inte ha ett kapitalistiskt system.
Dom vill kunna springa till den överbeskyddande staten
så fort dom har problem för att kunna bli räddade av skattebetalarna.
Det kallas för "för stor för att få krascha".
Det finns Nobelpristagare i ekonomi som inte höll med den kurs som vi var på väg längs.
Personer som Joe Stiglitz, Paul Krugman och andra,
och ingen av dom var ens tillfrågade.
Personerna som valdes för att fixa krisen var dom som orsakat den.
Folk som Robert Rubin och som kommer ifrån Goldman Sachs.
Dom skapade krisen och är nu mer mäktigare än någonsin tidigare.
Är det en ren tillfällighet?
Inte när du väljer dom personerna för att skapa en ekonomisk plan.
Jag menar, vad förväntar du dig ska hända?
För dom fattiga gäller dock principerna för den fria marknaden.
Förvänta er ingen hjälp ifrån staten. Staten är problemet, inte lösningen.
Det är nyliberalism. Den har två sidor som går långt tillbaka i ekonomisk historia.
En uppsättning regler för de rika. Motsatta regler för de fattiga.
Ingenting förvånande med det här. Det är exakt den dynamik som man förväntar sig.
Om befolkningen låter det fortsätta, kommer det att leda till nästa krasch
som är så förväntad att kreditbedömningsinstitut,
som bedömer företags ekonomiska status, nu inkluderar det i sina beräkningar:
Räddningspaketet som dom förväntar sig att skattebetalarna får stå för vid nästa krasch.
Vilket betyder att mottagarna av dessa kreditbedömningar som de stora bankerna,
kan låna mycket billigare och trycka ut mindre konkurrenter,
och det leder till mer och mer koncentration. Politik är utformad på det här sättet,
vilket inte borde komma som en överraskning för någon.
Det här är var som händer när du sätter makt i en smal sektor av rikedom,
som ökar makt för sig själv. Precis vad man förväntar sig.
Princip 7: Konstruera val
Koncentration av rikedom leder till koncentration av politisk makt,
speciellt när kostnaden för val skjuter i höjden
vilket tvingar de politiska partierna i famnen på storföretagen.
Citizens United, januari 2009.
Ett väldigt viktigt beslut av högsta domstolen, men med en historia man måste ha i åtanke.
I det 14:e tillägget till konstitutionen står det,
"ingen persons rättigheter kan bli överträdda utan rättslig process".
Avsikten var att skydda de befriade slavarna. Det sa "Okej, nu har dom beskyddet av lagen"
Jag tror aldrig att den har använts för befriade slavar, i så fall marginellt.
Nästan omedelbart börjades den användas för näringsliv, storföretag.
Deras rättigheter kan inte bli överträdda utan en rättslig process.
Gradvis blev dom personer i lagens mening.
Företag är statligt skapade lagmässiga fiktioner.
Kanske är dom bra, kanske är dom dåliga, men att kalla dom för personer är skandalöst.
Dom fick personers rättigheter för hundra år sedan, igenom 1900-talet.
Det gav storföretag rättigheter långt utöver de som en person har.
Om, låt säga, General Motors investerar i Mexiko,
får dom nationella rättigheter, som en Mexikans affärsverksamhet.
Medan begreppet person expanderades till att inkludera företag, blev den också begränsad.
Om du tolkar det 14:e tillägget bokstavligen,
kan ingen illegal invandrare bli fråntagen sina rättigheter, om dom räknas som personer.
Illegala invandrare som bor här och bygger dina byggnader,
fixar dina gräsmattor, och så vidare. Dom är inte personer
men General Electric är en person. En odödlig, supermäktig person.
Den här perversionen av grundläggande moral,
trots den uppenbara mening av lagen, är ganska otrolig.
1970-talet beslutade rättssystemet att pengar är en form av yttrandefrihet.
Buckley vs. Valeo. Sedan går du genom åren till Citizens United,
som säger att yttrandefriheten för storföretag,
mestadels för att spendera hur mycket pengar dom vill, kan inte begränsas.
Det betyder att storföretag, som ändå i princip har köpt val,
nu kan göra det nästan helt utan begränsningar.
Det är en enorm attack mot det lilla som finns kvar av vår demokrati.
Det är intressant att läsa om domare Kennedys avgörande röst:
"När allt kommer omkring så ges CBS yttrandefrihet och dom är ett företag,
så varför skulle inte General Electric få spendera hur mycket pengar dom vill?"
Jag menar, det är sant att CBS har yttrandefrihet,
men det är tanken att dom ska utgöra en samhällstjänst. Det är varför.
Det är hela poängen med pressen.
General Electric försöker att tjäna pengar för den verkställande direktören och några av aktieägarna.
Det är ett otroligt beslut som sätter landet i en position där
storföretagens makt är kraftigt utökad bortom vad det alltid har varit.
Det är en del av den negativa spiralen.
Domarna i högsta domstolen är tillsatta av reaktionära presidenter,
som kommer in tack vare att dom är finansierade av storföretagen.
Det är så den negativa spiralen fungerar.
Princip 8: Håll slöddret i schack!
Det finns en organiserad kraft som traditionellt,
trots sina problem, har varit i framkant när det kommer till
att försöka förbättra livet för befolkningen. Det är organiserad arbetskraft.
Det är också en barriär för storföretagens tyranni.
Det är den enda barriären som stoppar
den här negativa spiralen som leder till storföretagens tyranni.
En stor anledning till den koncentrerade,
nästan fanatiska attacken på fack och organiserad arbetskraft,
är att den är en demokratiserande kraft.
Dom förser med en barriär som försvarar arbetarnas rätt,
men också den allmänna rätten generellt.
Det stör den rätt och makt hos dom som äger och styr samhället.
Jag borde säga att motståndet till fack bland eliten i USA är så stark,
att kärnan i arbetarrätt, den grundläggande principen hos internationella fack-organisationen,
rättigheten till fri association, vilket innebär rätten att bilda fack,
har aldrig blivit ratificerad i USA.
Jag tror att USA är ensam bland de stora samhällena i det avseendet.
Det är ansett så långt utanför spektrumet i amerikansk politik,
att det aldrig ens har blivit föreslaget.
Kom ihåg att USA har en lång väldigt våldsam arbetarhistorik
jämfört med jämförbara samhällen.
Arbetarrörelsen hade varit väldigt stark,
men under 1920-talet, i en period inte alltför olik idag, blev den nästan helt krossad.
"Lastbilschaufförers strejk kulminerade med allvarliga kravaller och många dödsfall.
Öppen strid härjar genom gatorna där 3000 fackliga demonstranter slåss emot 700 poliser.
Vapen, tårgas, batonger och knytnävar gav skador
till mer än 80 personer och ledde till döden för två."
På mitten av 30-talet började arbetarrörelsen att omgruppera sig.
Franklin D. Roosevelt var själv ganska sympatisk till progressiv lagstiftning,
som skulle hjälpa den allmänna befolkningen,
men han var tvungen att på något sätt få den genom kongressen.
Han sa till ledarna för arbetarrörelsen "tvinga mig att göra det".
Vad han menade var, gå ut, demonstrera organisera och protestera,
utveckla en arbetarrörelse.
När trycket är tillräckligt stark, kommer jag kunna lagstifta det ni vill ha.
"Jag förespråkar inte att återvända till en definition av frihet,
där under många år, fria personer
var gradvis tvingade in i tjänstgöring för en privilegierad minoritet.
Jag föredrar den bredare definitionen av frihet."
Det var en kombination av en sympatisk regering,
och i mitten av 30-talet, en väldigt stark populär aktivism.
Stridsåtgärder användes, det gjordes sittstrejker, vilket var väldigt skrämmande för ägarna.
Du måste inse att en sittstrejk är bara ett steg innan man säger,
"Vi behöver inte chefer. Vi kan göra det här själva."
Storföretagen var förskräckta.
Du kan läsa i affärsnyheterna sent 30-tal,
där dom talar om "faran för industrimän" och den "ökande politiska makten hos massorna"
som måste förtryckas.
Saker tog en paus under andra världskriget,
men omedelbart efter andra världskriget startade storföretagen offensiven med kraft.
Thaft-Hartley lagstiftningen:
"Thaft-Hartley lagstiftningen var skriven för att uppfylla ett syfte,
att återställa rättvisa och jämlikhet i arbetare-arbetsgivarrelationerna."
McCarthyismen användes för massiv affärsmässig propaganda offensiver för att attackera facken.
Det ökade skarpt under Reagan åren. Jag menar, Reagan sa i princip till affärsvärlden,
"om ni vill illegalt stoppa försök till organisering och strejker, kör på."
"Dom bryter lagen och om dom inte infinner sig för arbete inom 48 timmar,
så har dom förverkat sina jobb och kommer att bli uppsagda."
Det fortsatte på 90-talet och med George W. Bush gick igenom taket.
Vid den här tidpunkten hade mindre än 7% av privat arbetskraft ett fack.
Effekten som normalt är en motkraft till en offensiv
av vår klassmedvetna affärsklass, har upphört.
Om du är i en position av makt, vill du behålla klassmedvetenheten för dig själv,
Men eliminera den för alla andra.
Om du går tillbaka till 1900-talet,
till dom tidiga dagarna i den industriella revolutionen i USA,
var arbetare väldigt medvetna om det här.
Faktum är att dom ansåg att lönearbete inte var mycket annorlunda från slaveri.
Enda skillnaden var att det var temporärt.
Faktum är att det var en så populär idé att det var Republikanska partiets slogan.
Det fanns en väldigt skarp klassmedvetenhet,
men de mäktiga och privilegierade vill driva ut dessa idéer ifrån folks huvuden.
Arbetarna ska inte veta att dom tillhör en förtryckt klass.
USA är en av de få samhällena där du inte talar om klass.
Faktum är att idén om klass är väldigt enkel.
Vilka ger order? Vilka följer order? Det är i princip det som definierar klass.
Det är givetvis mer nyanserat och komplext men i runda slängar sant.
Princip 9: Tillverka samtycke
PR industrin, reklam industrin, som är tillägnad att skapa konsumenter,
är ett fenomen som utvecklades i de friaste av länder,
så som Storbritannien och USA, och anledningen är ganska tydlig.
Det blev uppenbart, för ett århundrade sedan,
att det inte skulle bli enkelt att kontrollera befolkningen med våld.
För mycket friheter hade vunnits:
fackliga föreningar, parlamentariska arbetarpartier i många länder,
kvinnor började inkluderas, och så vidare.
Så du behövde något sätt att kontrollera folk. Det var allmänt accepterat
att du måste kontrollera folk genom att kontrollera deras övertygelser och attityder.
En av de bästa sätten att kontrollera folk genom attityder
är vad den store politikern och ekonomen Thorsein Veblen
kallade för "tillverkande av konsumenter"
Om du kan tillverka behov,
gör att vilja ha saker som är just inom ditt räckhåll, meningen med livet,
så kommer dom vara fångade att bli konsumenter.
Om du läser affärspressen 1920,
skrivs det om behovet av att rikta folk till de ytliga aspekterna av livet,
som "moderiktig konsumtion" och då kommer dom inte ha tid att bråka med dig.
Du hittar den här doktrinen överallt genom progressiva intellektuellas tankebanor
som Walter Lippman, den store intellektuelle progressiva politikern under 1900-talet.
Han skrev kända progressiva essäer om demokrati där hans syn var just det.
"Befolkningen måste sättas på plats så att de ansvarsfulla kan fatta beslut
utan att störas av den förvillade flocken".
Dom ska vara åskådare, inte deltagare. Då får du en fungerande demokrati.
Rakt tillbaka till Madison och Powell-promemorian och så vidare.
Reklamindustrin exploderade med det här som sitt mål:
Tillverka konsumenter.
Och det görs med sofistikerade knep.
"Du ser inte många vilda hingstar nuförtiden.
Han är en av de sista i en vild och väldigt unik rad män.
Kom till Marlboro landet."
Idealet är vad du faktiskt ser idag,
Där tonårstjejer, om dom har en ledig lördag eftermiddag,
går till gallerian och shoppar, inte till biblioteket eller någon annanstans.
Idén går ut på att försöka kontrollera alla för att förvandla samhället till det perfekta systemet.
Där det perfekta systemet skulle vara ett samhälle baserat på ett par.
Paret är du och din TV, du och ditt internet,
där du presenteras med hur ett riktigt liv ska se ut och vilka prylar du behöver.
Du spenderar din tid för att skaffa dessa saker,
som du egentligen inte behöver och egentligen inte vill ha, och kanske du kastar dom sen
men det är måttstocken för ett bra liv.
Vad vi ser är i, låt säga, reklam på TV,
om du någonsin tagit en ekonomikurs, så vet du
att marknaden borde vara baserad på "informerade konsumenter som gör rationella val"
om vi hade ett sådant system, ett marknadssystem,
skulle TV-reklamerna innehålla låt säga, General Motors
som visar information där dom säger, "här är det vi säljer".
Det är inte vad en reklam för en bil är.
En reklam för en bil är en fotbollshjälte, en skådespelare, bilen gör alla galna trick som att
köra upp för ett berg eller någonting.
Poängen är att skapa oinformerade kunder som fattar irrationella beslut.
Det är vad reklam handlar om,
och när samma institutioner, PR-systemen,
driver valkampanjer, så görs det på samma sätt. Dom vill skapa en oinformerad väljarkår,
som kommer att fatta irrationella beslut, ofta tvärt emot deras egna intressen,
och det här ser vi varje gång detta spektakulära evenemang sker.
Omedelbart efter valet vann president Obama ett pris från reklamindustrin
för den bästa marknadsförda kampanjen.
I den internationella affärspressen, var direktörer euforiska.
Dom sa "vi har försökt sälja kandidater som tandkräm
ända sedan Reagan och det här är det bästa vi någonsin uppnått."
Jag håller normalt inte med Sarah Pailin,
men när hon hånar vad hon kallar för "hopp och förändrings"-snacket så har hon rätt.
För det första, Obama lovade inte riktigt någonting. Det är mest en illusion.
Gå tillbaka till valkampanjens retorik och kolla på det.
Det finns väldigt lite diskussion om politiska frågor och av bra anledning,
eftersom den allmänna opinionen är skarpt frånkopplad
ifrån två-parti ledarskapet som de finansiella aktörerna vill ha.
Politik är mer och mer fokuserade på de privata intressen som finansierar kampanjen
och befolkningen blir marginaliserad.
Princip 10: Marginalisera befolkningen
En av de ledande politiska forskarna, Martin Gilens, publicerade en studie
om relationen mellan opinionen och genomförd politik.
Vad han visar på är att cirka 70% av befolkningen har inget sätt att påverka beslutsfattning.
Dom skulle lika gärna kunna leva i ett helt annat land. Och befolkningen vet det.
Vad detta har lett till är en befolkning som är arg, frustrerad och som hatar institutioner.
Dom agerar inte konstruktivt för att svara på det här.
Det finns folk som mobiliserar sig och tar till aktivism,
men i väldigt självdestruktiva riktningar.
Det tar form som ofokuserad ilska, attacker på varandra och på sårbara mål.
Det är var som händer i fall som det här.
Det skadar sociala relationer men det är poängen.
Poängen är att få folk att hata och vara rädda för varandra.
Bara se efter sig själv och inte göra något för någon annan.
Ett ställe du ser det här tydligt på är 15:e april.
15:e april är som en måttstock, dagen du betalar skatt,
Över hur pass demokratiskt ditt samhälle är.
Om ett samhälle är riktigt demokratiskt, skulle den 15:e april vara en dag att fira.
Det är dagen när befolkningen samlar sina krafter,
och finansierar de program och aktiviteter som dom har kommit överens om.
Vad skulle kunna vara bättre än det? Du borde fira det.
Så är det inte i USA. Det är en sorgens dag.
Det är en dag när en fjärran kraft som inte har något med dig att göra,
kommer och stjäl dina hårt förvärvade pengar, och du gör allt du kan för att förhindra det.
Det är en sorts måttstock på hur pass väl,
åtminstone i den allmänhetens åsikt, en demokrati fungerar.
Inte en särskilt attraktiv syn.
Tendenserna i det amerikanska samhället som vi har beskrivit
kommer att leda till ett extremt fult samhälle om dom inte reverseras.
Jag menar, ett samhälle som baseras på
Adam Smiths vidriga maxim, "allt för mig själv, inget för alla andra".
Ett samhälle där normala mänskliga instinkter och känslor
som sympati, solidaritet, medmänsklighet, fördrivs.
Det är ett samhället så fult att jag inte vet vem som skulle vilja leva i det.
Jag skulle inte vilja låta mina barn leva i det.
"Om samhället baseras på kontroll av privat rikedom,
kommer det att reflektera de värden som, det faktiskt, reflekterar.
Värderingen är att girighet och drivet att maximera personliga vinster på bekostnad av andra.
Vilket samhälle som helst baserat på den principen är fult, men kan överleva.
Ett globalt samhälle baserat på den principen är på rak kurs mot massiv förstörelse."
Jag tror inte att vi är tillräckligt smarta att designa,
i detalj hur ett perfekt rättvist och fritt samhälle skulle se ut.
Jag tror vi kan sätta några riktlinjer,
och mer viktigt, vi kan fråga oss hur vi rör oss åt det hållet.
John Dewey, den ledande socialfilosofen på 1900-talet,
argumenterade att så länge inte alla institutioner, produktion, handel, media,
så länge dom inte är under demokratisk deltagande kontroll,
kommer vi inte ha ett fungerande demokratiskt samhälle.
Som han säger det, "politik kommer att vara en skugga av storföretag som kastas över samhället"
Det är praktiskt taget sant.
Där det finns auktoritära strukturer, styre och hierarki,
finns det någon som ger och några som tar order, och dom är i sig inte självmotiverande.
Dom måste motivera varför. Dom har en bevisbörda som dom måste uppfylla.
Men om du tittar noga så ser du att ofta kan dom inte motivera varför.
Om dom inte kan det, så borde vi avveckla dom.
Försöka att expandera området frihet och rättvisa
genom att avveckla den formen av illegitim auktoritet.
Faktum är att framsteg under årens gång,
vad vi lyckligtvis kallar för framsteg, har varit just det.
"Det sätt saker förändras är genom att många personer jobbar hela tiden.
Dom jobbar i sina samhällen, på deras arbetsplatser, eller vart dom nu råkar vara,
Och dom bygger upp en grund för en folklig rörelse, som kommer att leda till förändringar.
Det är på det sättet allt har hänt i historien."
Låt oss ta yttrandefrihet, en av hörnstenarna i det amerikanska samhället.
USA var först i världen när det kom till det. Det var dock inte inskrivet i "Bill of Rights".
Det var inte en del av konstitutionen.
Problem med yttrandefrihet började komma till högsta domstolen tidigt 1900-tal.
De stora tillskotten kom under 1960-talet.
En av de huvudsakliga tillskotten var ett fall gällande medborgarrättsrörelsen.
Vid den tidpunkten fanns det en massiv folkrörelse som krävde sina rättigheter
och som vägrade att stoppas. Och in den kontexten,
etablerade den högsta domstolen en ganska hög standard för yttrandefrihet.
Eller ta, låt säga, kvinnors rättigheter.
Kvinnor började också identifiera förtryckande strukturer,
och vägrade att acceptera dom, tog med andra personer med dom.
Det är så du vinner rättigheter.
En inte obetydlig utsträckning av mitt liv har gått åt till aktivism.
Det syns inte offentligt. Faktum är att jag inte är förfärligt bra på det.
"Jag tycker att vi kan se ganska tydligt några av dom väldigt, väldigt seriösa defekterna
och tillkortakommandena i vårt samhälle, vår nivå av kultur, våra institutioner,
som måste bli korrigerade genom att jobba från utsidan av ramverket
som är allmänt accepterat.
Jag tror vi måste hitta nya sätt att driva politisk aktion."
Men det är aktivisterna som har skapat de rättigheterna som vi åtnjuter.
Inte nog med att dom utför politik baserat på information som dom tar del av,
dom bidrar också till förståelsen. Kom ihåg, det är en ömsesidig process.
Du försöker att göra saker. Du lär dig. Du lär dig hur världen är,
och det ger erfarenhet till förståelsen om hur man går vidare.
Det finns enorma möjligheter.
Det är fortfarande ett väldigt fritt samhälle, en av de friaste i världen.
Staten har en väldigt begränsad kapacitet att stoppa dig.
Storföretagen kan försöka att stoppa dig, men dom har inte mekanismerna.
Det finns mycket som kan göras om folk organiserar sig och kämpar för sina rättigheter
som man har gjort genom åren, och många segrar kan vinnas.
Min, sedan många år, nära vän, den numera avlidne Howard Zinn
För att uttrycka det i hans ord,
"Vad som spelar roll är de oräkneliga små handlingar av okända personer,
som lägger grunden för de stora händelserna som skrivs in i historieböckerna."
Det är dom som har gjort saker tidigare.
Det är dom som kommer behöva göra saker i framtiden.